So konji v "konjskih širinah"?
Ne, ljubica.
Zgodba pravi, da so pred mnogimi leti,
ko so Španci pluli proti Karibom,
s seboj v novi svet peljali tudi konje.
Včasih so ostali brez vetra, včasih celo brez pitne vode.
Lahko le citiram alpinista sira Edmunda Hillaryja.
Ljudje se ne morejo odločiti, da bodo postali izjemni.
Lahko se odločijo le, da bodo dosegli izjemne reči.
Po resnični zgodbi
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Potovanje okoli sveta Sir Francis Chichester
Pozdravljeni in dobrodošli na 25. pomorskem sejmu
v Earl's Courtu. Pokrovitelji so Sunday Times
in John Courage. Ko smo že pri pogumu,
bi rad izrekel dobrodošlico enemu največjih junakov,
prvemu človeku, ki je sam obplul zemeljsko oblo,
zdaj pa ima naziv viteza. Sir Francis Chichester!
Hvala.
Hvala vam.
Človeka lahko postavi pred večjo preizkušnjo od jadranja
okoli sveta z jadrnico z enim postankom
le obpluti svet brez vsakega postanka.
Times me je danes povabil,
da napovem ravno ta izziv.
Prvi, ki mu bo uspelo, bo dobil denarno nagrado.
In tudi tisti, ki bo najhitrejši.
Podrobnosti lahko preberete v jutrišnjem časopisu.
Se boste tudi vi prijavili?
Ne, sam sem se dovolj zabaval.
Niti divji konji me ne bi več zvlekli v strašni Južni ocean.
Nekdo je rekel, da se tam valovi ne merijo
v metrih in centimetrih,
temveč v stopnjah strahu.
Človek sam na jadrnici
je bolj osamljen od vsakega človeka na svetu.
Zakaj bi potem kdo tako plul?
To vprašanje je na mestu,
saj če počnete le tisto, kar je že nekdo dosegel,
dejansko živite v senci drugih.
In samo zaradi tega
smo blagoslovljeni s širnim morjem
in klicem siren tistim, ki iščejo pustolovščine.
Hvala vam.
Vsak, ki sanja, da bi šel čez obzorje,
si mora postaviti eno vprašanje: Kam grem?
In takoj za njim tudi: Ljubi bog, kako se bom vrnil?
Točno tako. In ta naprava odgovori na obe vprašanji,
saj vam v vašo dlan postavi zemljepisno širino in dolžino.
Navicator je najzanesljivejši sopotnik vsakega mornarja.
Navicator.
Razvil in izdelal ga je Electron Utilisation iz Teignmoutha.
Mi smo ga naredili, na svojem dvorišču.
Kako pa deluje?
Genialno preprosto. S primerjanjem moči signala
stolpov na kopnem lahko poveste, kje ste na morju.
James je radijski oddajnik na Land's Endu.
Simon pa oddaja iz La Rochella.
Vi samo usmerite Navicator
in pritisnete takole in …
In tako dobite položaj. Za razliko od drugih na tržišču
ima tudi kompas in je tako kompakten …
Da g lahko uporabljate z eno roko.
Z drugo pa lahko obrnete spinaker z vetrom.
Ali držati pijačo. –Neskončno možnosti je.
Kapitanu Chichesterju bi prav prišel v vetrovnih štirideseticah.
Morda, toda sir Francis se je znašel tudi brez tega.
Nismo vsi kapitan Chichester.
Izjemno pametno,
vendar redko izplujeva. Raje se drživa avtocest.
Hvala.
Kakšno plovilo imate?
Prepričan sem bil, da smo ga ujeli, fanta.
Moramo prodati vse, da bi lahko šli domov?
Mama bi bila zelo vesela.
Mogoče bi bolje zgledal na podstavku.
TEIGNMOUTH, ANGLIJA
MAREC 1968
Jug-jugozahod. –Proti Azorom?
Proti Gibraltarju in še dlje. Proti Afriki!
Gremo? –Jaz nočem.
Z Milburni se dobimo v pubu. Zamudili bomo.
Gremo lahko domov, namesto v Afriko? –Kje pa je dom?
Vzhodno, tako pravi Navicator.
Izjemno. –Opiši mami, kako deluje.
Uporablja obalne radijske signale.
Je res dokončan? –Najnovejši genialni izum
Electron Utilisationa iz Teignmoutha.
In je trg zanj? –Vsi, ki se izgubijo.
Fantastično.
Nekoč bom z Navicatorjem našel otok.
Ali novo celino, Kot v Pogumnem kapitanu.
Fant v tisti zgodbi je padel v morje. Previdno, vrni se.
Težava je, da obdelujejo ves planet.
Vsak kotiček preiskujejo in pregledujejo oblake.
Hillary se je dvignil v višave, Scott si je drznil na tečaj.
In tam je umrl, ne?
Vendar mu je uspelo.
V dnevniku je napisal, da je treba pustiti sanjarjenje.
Vendar je umrl.
Sanje botrujejo dejanjem. Ne pozabite tega.
Obrnimo se.
Preberite. Posamezna dirka okoli sveta.
Sliši se grozno. –Sliši se globoko.
Junaško. Nihče še ni poskusil. Brez postanka.
To je vrhunec. Več ne gre.
Vsak, ki si tega želi, mora na pregled glave. –Tudi jaz, ker sem se prijavil.
Kaj? Si resen? Clare, si vedela? –Za pregled glave ali batine?
To nagrado bom osvojil zate, ljuba moja.
Pet tisoč funtov.
Devet mesecev sam na jadrnici. Ali si pijan ali pa nor.
Takoj bom nekaj spil, da lahko izključimo norost.
Chichester je rekel, da lahko dober mornar pluje samo pijan.
Še eno rundo?
Prosim.
Za tri funte, prosim. –Prav.
Kako kaj posel, g. Best?
Ti se kar sami prodajajo.
Vsi si želijo kam
in tam spati v nečem.
Prikolica je izjemna reč.
Kamor koli greš, imaš dom. –Ja, res je.
Kako daleč greste danes? –V bližini bom ostal.
Vendar vadim za daljšo pot.
Res? Imate v mislih kakšen cilj?
Okoli sveta.
Ljubi,
smem našteti nekaj težav glede tvoje pustolovščine?
Prvič, nimaš jadrnice za takšno pot.
Ne še, ampak to se lahko spremeni.
Nekoč nisem imel niti soproge.
Zdaj pa imam prečudovito.
Drugič, nisi plul dlje od Falmoutha.
Tudi do Londona nisem šel peš,
ampak če bi poskusil, bi prej ko slej prispel.
Po določenem času. Enako je z jadranjem.
Toda ta moški, ki hodi do Londona, ima soprogo in otroke,
ki računajo, da jim bo nudil streho nad glavo
ter trikrat na dan obrok.
Seveda.
Tudi to je vključeno v enačbo. Obveznosti.
Kako si romantičen!
Ti pravi ta obveznost.
Kaj sem dosegel v vseh teh letih?
Don.
Ogromno si dosegel.
Služil si domovini.
Bil si v občinskem svetu,
vse mogoče si izumil. Uresničil si veliko domišljije.
Nočem izumljati naprave, ki druge pošiljajo v pustolovščine.
In podjetje? Kaj bo z njim, če odjadraš?
Predstavljaj si, kakšno priznanje bi prinesel že samo poskus te poti.
Ne bi to povečalo vrednosti podjetja?
In večjo hišo bi imeli, več denarja.
Ljubi, ne potrebujemo večje hiše.
Materialni dobitek, zaradi katerega bodo sinovi ponosni na očeta.
Ker je poskusil nekaj, česar si drugi niso drznili.
Mislim, da lahko zmagam, Clare.
Don še vedno načrtuje jadrnico? –Ja.
Clare, ustavi ga, drugače bo vse ušlo iz rok.
Naj ga ustavim, da sanja?
Kako pa? –Da ne sanja.
Sanje so eno,
nekega dne izpluti z jadrnico pa nekaj čisto drugega.
Verjamem, da se bo zbudil iz teh sanj,
preden napoči ta sončni dan.
Po navadi je tako.
Misliš, da si bo premislil? –Zato občudujem Dona.
Um ima, ki ga prilagaja spremembam.
Bi rad naredil jadrnico?
To jadrnico. Trimaran bo.
Trije trupi po Piverjevih načrtih.
Imel bo zakladnico tehnoloških inovacij Electron Utilisationa.
Vključno z Navicatorjem in še ducat drugih inovacij.
Imel bo plavajočo napravo, ki se lahko napihne na vrhu jambora.
Če zabrede v težave,
bi prevrnitev sprožila škatlo s CO2,
izvrgla jambor in napihnila bojo na vrhu,
Če se prevrne, se takoj sprosti.
To bo najhitrejša jadrnica v dirki, brez konkurence.
Zlati globus je največja dirka na svetu, ki nam bo tudi dobra reklama.
Nam? –Nisem prišel po miloščino, g. Best.
Nekaj novega ponujam.
Kdo bi plul? –Jaz.
Vi? Ste že kdaj počeli kaj takšnega?
Ne, ravno za to gre.
To je pravi posel. Če zmorem jaz, zmore vsak.
ki zre v obzorje in se sprašuje.
Če bom vložil denar,
kaj boste vložili vi?
Vse ostalo.
Dejansko niste mornar?
Če aktivno pluješ, si mornar.
Pa vi, g. Hallworth? Kako ste postali novinarski agent?
Nekaj časa sem bil poročevalec. Črna kronika.
Torej je vaša izkušnja novinarskega agenta enaka moji mornarski?
Res je, g. Crowhurst.
Toda z novinarstvom se lahko ukvarjaš na varnem v pisarni,
vaši tekmeci pa imajo mnogo več izkušenj za krmilom.
Nihče še nima izkušnje plutja okoli sveta brez postanka.
Dokaz je to, da tega ni še nihče naredil.
Prav ima.
Ampak ta Francoz … Mo … Moi …
Moitessier. –Moitessier.
Plul je od Tahitija do Rta Horn po Južnem oceanu.
Druga dva sta preveslala Atlantik.
En je v vojni poveljeval podmornici.
Moitessier, Knox–Johnston, Tetley in drugi
so odlični mornarji, toda ko bom zmagal v dirki …
Saj ne mislite, da boste zmagali? Za vas je dosežek že izplutje.
Chichester je v svojem keču dnevno naredil 210 km.
Jaz lahko naredim s svojim trimaranom 320.
Veste, kaj vidim, ko vas gledam?
Vidim del izgubljene Anglije.
Neustrašni del, o katerem nas je prepričeval Churchill
med padanjem bomb. "Angleži ne sprejmejo smrti."
Vašo zgodbo je vredno povedati,
Donald Crowhurst.
Kdaj izpluješ? –Po pravilih morajo tekmovalci izpluti do 31.10.
Torej pred tem.
Po kateri poti pa? –Kjer plujejo kliperji.
Vzdolž Atlantik, ob Rtu dobrega upanja,
potem v Južni ocean.
To ni najboljši kraj za našo Zlato skrinjico.
Z močnimi vetrovi med 40. in 50. stopinjo,
južno od Avstralije, na sever mimo Rta Horn
in spet nazaj v Atlantik,
mimo konjskih širin
in potem me bodo potisnili zahodni vetrovi.
Kakšna pustolovščina!
Za zdaj imamo veliko konzervirane hrane Crodda in Blackwella.
Whitbread želi, da oglašujemo ječmenovo vino.
Dobro zgleda. BBC ti bo dal kamero
in snemalnik zvoka, ker želijo, da posnameš film
o svojem potovanju. –Film?
Želijo, da vsak dan zapisuješ pot.
Vrnil se boš kot mornar in književnik.
Zlati globus, prvič.
Vašega soproga pol leta ne bo. Stiki bodo redki.
Vas je strah tega?
Pogosteje me boš moral obveščati.
Lahko te promoviram,
toda potreboval bom nekaj, da nahranim zver. –Zver?
Seveda ga bom pogrešala, ker je čudovita družba.
Toda …
Saj je komaj pol leta. Nekako se bomo znašli.
Ne bojim se za njegovo varnost,
ker je takšen, da si bo izmislil rešitev za tisoč težav.
Rad bi vsem to pričaral.
Veter, valove, kite. Vse!
Proslavili te bomo!
Tretji tekmovalec dirke Zlati globus, Robin Knox–Johnston,
bo izplul danes.
Pokal zlati globus bo osvojil tisti, ki prvi …
Danes bo izplul, mi pa sploh še nismo v vodi.
Vrnil se bo pred mano,
toda še vedno ostaja vprašanje, kdo bo najhitrejši.
Kdaj bomo izpluli mi?
Najpozneje avgusta.
Da ne bo imel prevelike prednosti.
G. Besta ne bom prosil za več denarja.
Ne pride v poštev.
Zaradi novih zamisli vse bolj zaostajamo.
Hočete reči, da 1. avgust ni več mogoč?
Saj nikoli ni bil. –1. september?
1. oktober je realnejši.
Ali pa moramo zaposliti več ljudi. –Ne, ne.
Uspeh projekta je odvisen … –To pomeni dodatne stroške. –Ne!
Še dva sta izplula. –Noben od teh treh
ne doseže na dan več kot štiri in pol vozla v povprečju.
Morda 160 km. Srečo bodo imeli, če bodo končali v manj kot 300 dneh.
In ti? –Bliže 9 vozlom in vse do 15.
To je prednost trimarana.
130 dni za celotno pot.
Izplutje oktobra … –Oktobra?
Smo zdaj že pri oktobru?
Kaj se je zgodilo s septembrom?
Prišlo je do zamud.
Če se potrudimo, lahko še ulovimo rok. Blizu smo.
Koliko denarja še potrebuješ?
Ta amandma ureja novi dogovor med vami in g. Bestom.
Če ne končate dirke Sunday Timesa,
ima pravico do vaše posesti v Higher Brimley Roadu,
ob prejšnjim dogovorom okoli pravice in lastnine
Electron Utilisation Corporationa.
Donald, upam, da razumeš,
da potrebujem nekakšno zagotovilo,
da ne mečemo denarja v veter.
V glavi pluješ?
Veš …
Govoril sem z g. Bestom.
Odločila sva se …
Za nekaj tednov bova prestavila datum odhoda.
Torej ne bo 1. avgust?
Ne, malo pozneje.
Je takrat še vedno varno?
Donald, boš res šel?
Tak je načrt.
Razumem.
Slepila sem se, da samo izdelujemo jadrnico.
Nisem mislila,
da bom morala gledati, kako boš izplul z njo.
Tako je z jadrnicami, pluti morajo.
Vendar se morajo tudi vrniti.
Mi obljubiš?
Nič ne skrbi. Nikoli.
Me veseli.
29. oktober, 2 dni pred izplutjem
Kaj se dogaja?
V stiski smo.
Nismo uspeli dobiti želenih gumijastih tesnil za lopute.
Najboljše izdelujejo v Skandinaviji.
To vem iz izkušenj.
Zmanjkalo jim jih je, zato smo morali žal pristati na druge najboljše.
Druge najboljše niso ravno najboljša okoliščina za začetek.
Ko bi vsaj imeli malo več časa.
To žal ni možnost. Več časa.
Koledar se ne pogaja.
Iz izkušenj vem, da se tudi morje ne pogaja.
Jutri je zadnji dan.
Ste pripravljeni?
Mislim, da bomo pravočasno končali vse potrebno.
Ni nekih večjih pomanjkljivosti.
Nič pomembnega ne manjka.
Don, priznaj, jadrnica ni pripravljena.
Don.
Ni ti treba narediti tega.
Zdravica za dobre ljudi pri Whitbreadu,
ki so za tvoje potovanje prijazno napolnili steklenice s pivom.
Upam, da ti jih ne bo zmanjkalo.
Ko smo že pri tem,
s težkim srcem povem,
da smo po mojem junaško poskušali,
vendar je prišlo do nepredvidenih dogodkov, preseganja proračuna
pri tem projektu in če bi imeli še dva tedna,
bi po mojem uspeli in celo zmagali.
Don!
Predlagam, da izplujemo spomladi,
ne v sklopu dirke, ker to ne bo več mogoče.
Lahko pa zaslovimo z novo jadrnico,
vrnemo g. Bestu denar in še zaslužimo.
Don.
Večer pred odhodom
bi vsak človek pri pameti želel odstopiti od takšnega izziva.
Mislim, da je tvoj strah normalen in zdrav.
Drugače bi me resnično skrbelo.
In prepričan sem,
da si razmislil o posledicah možnega umika.
S tem bi prekršil dogovor s pokrovitelji,
da ne omenjam tvoje pogodbe s Stanleyjem.
Ne bi je želel uveljaviti.
Moral bi mi dati hišo in Electron Utilisation.
Nihče si ne želi tega.
Ne ti, ne Stanley. –Ne, nikakor.
Niti prebivalci Teignmoutha,
ki so te srčno podpirali.
Pusti dvome pri nas, na obali.
S svojimi sanjami pa izpluj na morje.
No, končna odločitev je seveda tvoja.
Ti tvegaš.
31. oktober 1968
G. Crowhurst, kako se počutite?
Pozdravljeni.
Lahko dohitite Knox–Johnstona?
Vesel sem, da ste prišli.
Sem.
Predstavil vas bom županu.
Donald Crowhurst.
Dobro jutro, g. Crowhurst. Vso srečo.
Soproga.
Srečno, Donald.
Oglašaj se. Dobro zgledaš.
Celo možato.
Stanley. –Srečno, Donald.
Vsak dan bom mislil nate.
Zadnje besede pred odhodom?
Srečno pot, Donald
Otroci, mahajte. Mahajte.
tudi ti, Donald.
Trdno se držite.
Pazite prste.
Kot bi jo zadel orkan.
Pa nisem naredil niti prvega kilometra.
Čemu je ta vrv?
Če bom neroden in bom padel v morje,
lahko s to vrvjo zlezem nazaj,
preden jadrnica odpluje brez mene.
Kar se ne bo zgodilo, ker ne boš padel v morje, ne?
Smem na krov?
Zdaj ni pametno.
Lahko se odpraviš.
Zbogom!
Srečno, očka. –Nasvidenje vsem!
Kristus!
Prekleto!
Katerega dela poti se najbolj veselite?
Najbrž vrnitve.
Donald Crowhurst kliče z Nove Zelandije.
Rad bi govoril z deklico v Angliji,
ki ji je ime Rachel Crowhurst.
Vežem. Cin cin.
Halo?
Klic z morja.
Za gdč. Rachel Crowhurst. –Ti lahko še vedno povem skrivnosti?
Ja, smeš.
Vedi, da je Portishead tudi na liniji.
Mislim, da boš zmagal.
Rekel bi, da sem kot riba v vodi, ampak to bi prestrašilo mamo.
Več ti bom povedal, ko boš imela 8 let.
Marsičesa se boš naučila.
Recimo tega, koliko vsega sploh ne veš.
Isto velja tudi, ko prideš v moja leta.
Želim ti najsrečnejši rojstni dan.
Vedi, da sem ob tebi na vse možne načine.
Mi boš prinesel morskega konjička?
Zdravo, ljubi? Dobro napreduješ?
Nas ne pogrešaš preveč?
Samo manjše težave rešujem.
Predvidene in nepredvidene. Najbrž je tudi pri tebi tako.
Kakšno je vreme?
Halo, Clare?
Ne slišim … –Ja, tu smo.
Halo, Clare?
Če me slišiš, prekinil bom in se lotil dela.
Ljubim te in vse okoli tebe.
Pozdravite očka. Adijo, očka! Radi te imamo!
Don, kdaj se boš spet oglasil?
Donald? –Oprostite, ga. Crowhurst.
Portishead tu, signal smo izgubili. –Ja, seveda.
Hvala, Portishead.
To je bilo pa lepo.
Halo? Halo?
Malo tiše moram dati.
Halo?
13. dan, 115 km severno od Madeire, Atlantik
Tukaj sem, na severnem Atlantiku, sredi novembra snemam za BBC.
Na morju sem skoraj 14 dni
in sem na poti proti Rtu Horn.
Večina ljudi povezuje z majhnimi plovili
čudovite popoldneve v Solentu,
lepotice v kopalkah,
ki se sprehajajo po palubi ogromnega škunerja,
medtem ko moški stojijo v sodobnih jadralnih oblačilih
in trdno držijo krmilo s pipo med zobmi.
Žal sam nikoli nisem srečal takšnih.
Vse na jadrnici je mokro.
Ne vlažno, ampak mokro.
Kondenzacija na strehi,
ko spite, vam padajo kapljice v uho.
Vsaka luknja lahko prepušča vodo.
Hrup vetra pa ne pojenja
in je pogosto oglušujoč.
Človek je sam na jadrnici pod hudim pritiskom.
Raziskuje svoje slabosti
s takšno silo, kot jo redko srečate pri drugih dejavnostih.
Nikoli v življenju nisem izplul tako nepripravljen.
Še vedno imam težave.
Toda čaka me daljši del z ugodnim vetrom,
na katerega bom poskusil
pripraviti to jadrnico
za hude muke Južnega oceana.
O, ne!
Ne to!
Ne oglašam se, ker je poplavljen del z motorjem. Stop.
Snel magneto, zamenjal ovojnice.
Razstavil in posušil generator.
Popravil akumulator. Stop.
Plujem proti Madeiri.
Madeira je na Portugalskem. –Vem, kje je. Hvala.
Dobro.
Resno, oddajnik in telefon ima, mi pa dobimo samo to?
Kje so nevihte? Kje so morske pošasti?
Mogoče več zapisuje v dnevnik.
Kaj je to, snel magneto.
Magneto je del generatorja.
Bomo kaj objavili. Vemo, da pluje proti Madeiri.
Si resen? Proti Madeiri pluje …
Zadnje tri tedne.
Ni tako?
Drugi že plujejo okoli Afrike.
Prekleto! Donald, nisi na dopustu!
Ne! Kaj ti je?
Kaj, hudiča, je to?
Kot sem omenil v telegramu,
je plovba naporna in nisem še našel rešitve
za dovajanje zraka v glavno kabino,
ne da bi jo pri tem zalila voda.
Bojim se, da se bom zadušil v spanju.
Da ne omenjam elektronike.
Težko to uredim, če moram ves dan črpati vodo,
da se ne potopim.
In bojim se, da bi lahko desni trup razpadel.
Obupano deluješ, Don.
Malodušno.
To bi lažje rešil na suhem.
Če je cilj poudariti določen napredek,
trimaran kot morska prikolica in tako naprej,
se nismo ravno dokazali.
Konec.
Je to torej to?
Si poklical, da poveš, da se umikaš?
Očitno smo prišli do tega razpotja.
Tu je vsak dan razpotje, g. Best.
Konec.
Naj sporočim tvojo odločitev družini in Rodneyju?
Da se vračaš?
Don?
Poklical sem, da povem,
da nameravam nadaljevati.
To sporočite moji soprogi
in ji povejte, da je vse dobro.
Prekinjam.
Gremo lahko s teboj?
Če se mi kdo pridruži, bom izpadel.
Sam moram biti.
In če bo takšno neurje?
Potem bom v neurju.
Se ne boš bal sam?
Ko se bom bal,
bom pomislil na trenutke, ko bomo spet skupaj.
Ko se boste vi bali, naredite enako.
Kajti tisti, ki mislijo na isto reč, so vedno povezani.
Naj bodo še tako daleč.
Ljubi bog!
Ne boja!
Ne morem več popraviti boje.
Če se prevrnem,
bo to konec.
Na jadrnici je toliko težav,
da moje možnosti za preživetje, če nadaljujem proti Južnemu oceanu,
ne bodo boljše od pol pol.
Naj dam zdaj očku darilo?
To je spomin na nas.
Košček doma.
Ojoj!
Opekač je.
Seveda.
Čudovito.
Mislili smo, ko boš sedel k zajtrku
kilometre daleč,
se ti bo zdelo, kot da smo s teboj.
Očka, ti je všeč?
Od vseh nas je, skupaj smo ga izbrali.
To je dober razlog, da poskrbim za delujoč generator.
Hvala vam.
Očku je všeč opekač.
MZUW Teignmouth Electron,
tu radijska postaja Portisheada.
Žal se nihče ne oglasi.
Naj pozneje pokličem vašo soprogo in ji prenesem sporočilo?
Ji lahko sporočite,
da sem dobro?
Prekinjam.
Če se vrnem, me čaka neizbežna poguba.
Izguba podjetja …
Hiše.
In ne želim razmišljati o tem.
Ne morem nadaljevati,
pa tudi vrniti se ne morem.
Tu sem.
Kaj, če rečem, da sem …
Tukaj?
Bi mi verjeli?
Grozna odločitev.
Radijska postaja Portisheada
Poglejte tole.
Vetrovi me hitro nosijo na jug.
275 km.
Crowhurst hitro nadaljuje na jug
in pušča težave za sabo.
Rešil je težave. –Sobota.
Zdaj je šele na poti. –275 km.
Nedelja 175.
Ponedeljek 133.
Celo pliskavice je osupnil s svojo hitrostjo.
390 km! –Novi posamezni rekord!
Hitrejši je od Chichesterja!
Prestopil je Ekvator in prišel v pomlad.
Donald Crowhurst je nekje na južnem Atlantiku
in povprečno opravi neverjetnih 273 km na dan.
Teignmouth Electron je hitrejši od elektrona.
Res hočete Electron in elektron v istem stavku?
Ne teži. Hitrejši je od elektron.
Na dan prejadra več od tekmecev,
celo od velikana, sira Francisa Chichesterja.
Gospod. –Na, pošlji.
Ste videli novice o Donaldu Crowhurstu?
O katerem? –O tekmovalcu, ki je izplul zadnji.
O moškemu iz Teignmoutha.
Bežno.
To smo dobili od njegovega agenta za medije.
Postaja pomembna zgodba.
Hitrejši od Chichesterja? Neverjetno.
500 besed o Donaldu Crowhurstu za jutri.
Hvala.
Kakšno držo morate imeti, da želite jadrati sami?
Mislim, da je potrebna stabilna psiha.
In ves čas se moraš zavedati tveganja.
In znati moraš improvizirati, če okoliščine to zahtevajo.
54. dan, božični večer 1968
Kdo je? –Postaja Portishead. –Portishead je!
Donald Crowhurst kliče gospo Crowhurst.
On je. Vesel božič, očka!
In vsem vam! Veliko starejši se slišiš, James.
Dva meseca me ni, ti pa si že moški.
Konec.
Vesel božič.
Žal mi je, da darila zate niso na jadrnici,
ker so jih v naglici pozabili natovoriti.
Stanley jih je našel v pristanišču in jih prinesel.
Jih smemo odpreti? –Smete.
Včasih se v mislih pogovarjam s tabo.
Opomniti se moram, da ne govorim na glas, ker te ni.
Vsi smo veseli,
ker toliko napreduješ.
Navdušeni smo.
V vseh časopisih pišejo.
Kaj res? O tem bi se rad pogovoril s tabo.
Se približuješ Rtu?
Portishead, naju poslušate?
Ja, tu centrala v Portisheadu.
Vam lahko kako pomagam?
Nič ni, zdelo se mi je, da signal peša.
Ja, Rt me čaka.
Rtu se približuje.
Fougeron je izpadel. Samo štirje tekmovalci so ostali.
Hitrejši si od vseh.
Vedeli smo, da se moramo paziti Moitessierja in Knox–Johnstona.
Vsi učitelji in fantje v šoli vedo, kje si in te spremljajo.
Res je, Don.
V vseh časopisih je.
Ljudje me celo ustavljajo na ulici.
Halo?
Mislim, da je zveza prekinjena.
84. dan, 321 km severno od Brazilije
Razburkano morje in neurje je izločilo štiri tekmovalce
iz dirke okoli sveta Sunday Timesa.
Za zlati globus tekmujejo samo še štirje.
Neustavljivi in pogumni Robin Knox–Johnston
je na prvem mestu in se približuje Novi Zelandiji.
Francoz Bernard Moitessier je na drugem mestu
in ga skuša pogumno prehiteti.
Mojemu soprogu bi se to zdel nesmisel.
Raje bi imel sliko vetra kot soproge.
Žal veter ne prodaja časopisov, samo raznaša jih.
Pripravljeni smo, ga. Moitessier.
Srečno. –Hvala.
Tetley je prejšnji teden obplul Rt
in odločno sledi vodilnim.
Zvezda tedna pa je vsekakor Donald Crowhurst,
amaterski jadralec iz Teignmoutha,
ki dosega neverjetne hitrosti v trimaranu,
ki ga je oblikoval sam,
trdi njegov agent za medije, Rodney Hallworth.
Ljudje občudujejo njegove uspehe.
Prejšnji petek je obplul Rt
in zdaj ga med 40. in 50. stopinjo čakajo neurja
na poti proti Avstraliji.
Mislim, da bo kmalu prehitel Nigela Tetleyja
in postal najhitrejši udeleženec dirke.
Kristus, Rodney! Mimo Rta si me poslal!
Zdaj sem že v hudičevem Južnem oceanu.
Kristus! V klinčev Južni ocean me je dal.
Ljubi bog!
Izklopiti moram oddajnik.
Jasno je, da ne morem več klicati domov.
Radijska tišina.
Nekaj časa se bom skrival.
Piše, da je radio izklopljen.
Oddajanje med 80. stopinjo vzhodno in 140. stopinjo zahodno ni mogoče.
Dobro. Kaj to pomeni?
To je od Indijskega oceana pa vse do Nove Zelandije.
Morda ga bomo slišali šele, ko se vrne v Atlantik.
To je šele čez nekaj mesecev, ne?
Zdaj ga najbolj potrebujemo.
Tudi Knox–Johnston je izklopil radio, ko je obšel Rt.
Več tednov se ni oglašal.
Moitessier sploh ni vzel radia.
Vem, vem. Naš pa ga je in mora ga uporabljati.
Ni tako? Zdaj pa sedi in poslušaj.
Poslušaj tole, uči se.
Trimaran Teignmouth Electron in tako naprej,
s katerim pluje Donald Crowhurst, je v težavah v Indijskem oceanu.
Velik val … Ne, orjaški val
je udaril v krmo jadrnice,
poškodoval radijsko opremo in glavno konstrukcijo …
Ni rekel tega. –Utihni.
Ker zdaj ne more do generatorja,
g. Crowhurst meni, da ne bo mogel navezati stika
med najnevarnejšim delom poti. –Ne razumem.
Vem. Če bi razumel, bi opravljal moje delo.
Poslušaj, v zadnjem sporočilu je rekel … Kje je?
Tukaj.
Putika po novoletni zabavi, zaliti s šerijem.
Zdaj imam noge kot sirena.
Bomo to objavili? Misliš, da bodo pokrovitelji
veseli klinčeve sirene? To pošlji.
Približuje se Tetleyju.
Mogoče bo res še dirka. Še 500 besed?
Ja. Zdi se, da se nekaj časa ne bo oglašal.
Lahko bi več pisal o soprogi.
Precej oboževalcev ima.
G. Hallworthu bom rekel, naj se dogovori.
Kako ste spoznali Donalda?
Na zabavi mi je pristopil
in rekel, da vidi mojo prihodnost.
Da se bom poročila z nemogočim moškim,
ki me bo neizmerno ljubil.
Naslednji dan je prišel in me povabil ven.
In dan za tem tudi.
Rekel je, da me ne bo nikoli zapustil,
in me tudi ni.
Zdaj pa vas je.
No, z dobrim razlogom.
Ne moreš obpluti sveta v dnevni sobi.
Clare to ve.
Vidite, kakšno podporo ima.
Vas skrbi zdaj, ko je v Južnem oceanu?
Mislim, da žene in matere skrbi,
odkar moški plujejo. Torej, ja.
Večji del dneva in noči me skrbi.
Mama, mrzlo je.
Takole podrgni roke.
Kaj mislijo otroci o njegovi plovbi v težkih pogojih?
Nikoli več ne želim ponoviti tega.
Clare, ljubica, poslušaj.
Ker javnosti ne moremo ponuditi glavne zvezde,
moramo mi drugi malo vložiti in izpolniti praznino.
Smo praznina?
Delo tvojega soproga je, da pluje,
moje delo pa je, da vsi drugi to vedo.
Nikakor mu ne morem olajšati bivanja na morju.
Ko bi vsaj lahko. Vendar pa nameravam
vsem nam čim bolj olajšati življenje, dokler se ne vrne.
Danes si pomagala, da se proslavi.
Ne zanima me, ali je moj soprog slaven.
Želim samo, da je varen.
Pizda!
Vedel sem!
Nimaš izbire.
Nimam izbire.
125. dan, ob argentinski obali
Nočem iti. –Potem pa ne pojdi.
Ostani z nami. Toda že ne greš,
ne želim, da obžaluješ to odločitev, pa mislim, da bi jo.
Ne srbi me, da bi razočaral Rodneyja ali Stanleyja.
Niti mene.
Ampak sebe.
Drugo mi ne pomeni nič.
Dobro jutro. Buenos dias.
Zdravo.
Santiago Franchessi sem,
častnik Argentinske obalne straže.
Je Teignmouth Electron vaše plovilo?
Čudim se, da niste slišali za dirko.
Od tod sem izplul, iz mesteca Teignmouth.
Potem sem v smeri kliperjev obplul vrh Afrike.
Hotel sem brez ustavljanja obpluti svet.
Zato ne potrebujem potnega lista.
Kako naj vemo, da govorite resnico?
Tudi kamero imam.
Lahko razvijemo negative, lahko vam pokažem slike.
Afrika, med 40. in 50. stopinjo, Nova Zelandija.
Počakajte trenutek.
Poveljnika bom poklical.
Ostani z njim.
Res mi je žal.
Gotovo so vam vse povedali.
Smem poklicati soprogo?
Pojdimo. –Kam?
Do vašega plovila.
Preveriti moram, da niste tihotapec.
Mislil sem, da je tihotapec.
Ampak je očitno samo zmešani Anglež na jadrnici.
Dali vam bomo, kar potrebujete za jadrnico.
Izpadel je! Skoraj bi prečkal Kanal, ampak je izpadel!
Kaj? –Vrača se.
O čem govoriš? Kdo je izpadel? –Francoz!
Odnehal je. –Kaj?
Očka mora poraziti samo Tetleyja in Knox–Thompsona.
V časopisu piše. Moitessier je izpadel!
Simon, Rachel! Francoz je izpadel!
Brez prekinitve plujem proti tihomorskim otokom.
Srečen sem na morju
in želim rešiti svojo dušo.
Kako slana voda voliva na njihove možgane?
Tetley mora dobiti nagrado. Preveč hrupa je.
Nihče ne bo bral dnevnikov zadnjega v dirki.
Zadnji moram biti.
Preveč vprašanj. Samo tako se lahko vrnem.
Če se sploh lahko vrnem.
Izjemno potovanje Robina Knox–Johnstona,
ki je trajalo 312 dni
brez postanka na kopnem.
Bil je 86 dni počasnejši od Chichesterjevega hitrostnega rekorda,
vendar je osvojil zlati globus kot prvi človek,
ki je brez postanka obplul svet.
Ni plul 320 km na dan kot Crowhurst.
Tetley in Crowhurst iz Teignmoutha sta še edina v dirki.
Nista prišla prva, vendar lahko še vedno
osvojita naziv najhitrejšega.
In nihče ni hitrejši od Donalda.
Poglejte ta nasmešek!
Vidi se, da je vesel, da je doma.
Na Robina Knox–Johnstona.
Vsa čast mu.
Kdaj je imela družina zadnji prihodek?
Skoraj pol leta ga ni,
toda tudi pred odhodom ni veliko zaslužil.
Odšel? Bolezen?
Ne, nič takšnega. –Pričakujete, da se bo vrnil?
Vsekakor.
Veste, kdaj?
Prinesla sem bančne izpiske, da jih vidite.
Če sem prav razumela, imamo pravico do sredstev za obleko
in brezplačne malice v šoli.
Tri otroke imava.
Vsekakor se bo to spremenilo po soprogovi vrnitvi.
Veste, kje je vaš soprog, ga. Crowhurst?
MZUW.
MZUW Teignmouth Electron je. Konec.
QTH, prosim. QPR, končano.
Kdo je to? Končano.
Sem general Pacheco, radio Buenos Airesa.
Na kateri dolžini in širini ste?
Smer Digger Ramirez.
Ponavljam: smer Digger Ramirez.
Oprostite.
Iz Portisheada so se oglasili.
Živ je!
Kaj? –Ja, Rt Horn je obplul.
Resno? –Ja, mimo otočja Diega Ramireza je šel.
Kristus!
Kaj to pomeni? Kje je zdaj?
Vedel sem, da zmore! Tu imaš, Tetley!
Nas lahko pokliče?
Ja, seveda. Seveda razumem.
Hvala, Portishead. Mislim, da je to
najlepši telefonski klic v mojem življenju.
Hvala in nasvidenje.
Mojbog, vaš oče pluje ob argentinski obali proti severu.
Z malo sreče bi se moral vrniti pred koncem junija!
Mojbog! Pridite!
Pokažite mi otočje! Kje je?
Najhitreje je obplul Rt Horn.
Neverjetno. G. Hallworth je najbrž presrečen.
Če bi tako nadaljeval, bo najhitreje obplul Zemljo.
Pa je to samo njegov konjiček.
Kakšna zgodba!
Zmaga podcenjenega.
Staremu Chichesterju ni najbrž nič jasno.
Tisoč besed o Crowhurstu.
Trije bodo gotovo izpadli. Smer Digger Ramirez.
214. dan, konjske širine
515 km vzhodno od Bermudov
Samo dva tedna za Tetleyjem.
Fotofiniš bo odlična novica.
Napolni jadra.
Mislim, da boš zmagal.
Ne.
Tega ne smem. Preveč bi bilo, preveč vprašanj.
Tetley mora zmagati, zadnji moram biti.
Srečno, Nigel Tetley.
So konji v konjskih širinah?
Ne, ljubica.
Zgodba pravi, da so pred mnogimi leti,
ko so Španci pluli proti Karibom,
s seboj v Novi svet vzeli tudi konje.
Včasih so ostali brez vetra, včasih celo brez pitne vode.
Takrat jih je čakala težka odločitev.
Ljudje ali konji?
Boš ti vzel konja? –Ne.
Bom pa vzel veliko pitne vode.
Izpadel je! Tetley je izpadel! –Resno?
Ja! –Kako je to mogoče?
Poslušaj.
Menda je slišal, da ga Donald dohiteva.
Preforsiral je svojo jadrnico in se prevrnil.
Pa Donald ve? –Seveda ve.
Tako kot BBC, The Times,
in kmalu, če vprašate mene,
bo izvedel večji del Anglije.
Clare, poslušaj. Edini je še ostal.
Nočem proslavljati smole g. Tetleyja,
ampak zdaj, ko vemo, da je živ in zdrav,
si vzemimo trenutek in premislimo …
Ojoj!
Junakova družina ne bo živela od socialne pomoči.
Res je. Na Donalda Crowhursta,
ki bo kmalu postal človek, ki je najhitreje obplul Zemljo.
Na Donalda. –Na Donalda.
Ja, Buenos Aires, rad bi direktno poklical Združeno kraljestvo,
Teignmouth. Higher Brimley Road.
Clare Crowhurst.
Njen soprog jo kliče. Konec.
Vežemo vas prek New Yorka.
Ne prek New Yorka. Zaseben pogovor želim. Konec.
Ne moremo dobiti Portisheada.
Ne prek Portisheada.
Direktno s Teignmouthom. Ko sem včeraj vprašal …
Mislim, da se ne razumemo.
Direktno me povežite, to sem prosil.
Ne moremo poklicati direktno iz Buenos Airesa.
Poskusili bomo prek New Yorka.
Hvala. Prekinjam.
Kaj bom zdaj?
Tetley se mora vrniti domov!
Zdaj sem sam tu!
Govoriti moram s tabo!
Naslovnica Sunday Timesa!
Preden je odšel iz Teignmoutha,
je Donald Crowhurst plul samo ljubiteljsko.
Nihče ga ni poznal.
Mnogi klubski jadralci so mislili, da bo njegova barka čudne oblike
potonila ali se vrnila pred Land's Endom. George!
Takole! Ti jezikač.
Danes je njegovo ime slavno.
Fantastično!
Za to kratko izjavo je zgodba,
dolga skoraj kot njegovo mukotrpno 46000 km dolgo potovanje.
Zgodba je polna poguma, samodiscipline
in nezlomljive vere v lastne sposobnosti.
Sunday Times!
To ni lokalni …
To ni lokalni, temveč londonski časopis!
Nazdravite in … Veste, kaj?
Ian plača.
Tvoje zmagoslavje je privabilo v Teignmouth 100.000 ljudi.
BBC in časopisi čakajo s Clare in otroki.
Ne, pustite me pri miru!
Tu MZUW plovilo Teignmouth Electron.
Me slišite?
Tu MZUW plovilo Teignmouth Electron.
Me slišite? Konec.
Tu postaja Halifax. Predstavite se.
Ti mi pomeniš največ. –Soprogo skušam dobiti.
Clare Crowhurst v Teignmouthu. Konec.
Tu postaja Halifax. Predstavite se.
Previdno, Donald.
Donald?
Kdo ste?
Kozmično bitje si.
Kateri so tvoji grehi?
Kdo si?
Kozmično bitje. –Kozmično bitje.
Kozmično bitje.
Crosse in Blackwell želita čim prej izjave Donalda Crowhursta.
BBC in ITV pošiljata helikopterje.
Zakaj ne piše?
Tiskovko sem organiziral v Carltonu, kot ste naročili.
Samo točen datum jim moramo sporočiti.
Predvidevam, da bo 3. julij.
Da zasenčimo Američane in njihove astronavte.
Samo še nekaj dni potrebujemo s preplutimi 320 km na dan.
Zakaj si ne vzame pet minut,
da nam pove, kdaj približno naj bi prišel?
Mogoče ima spet težave z radiem.
Poglej, tam je. Dobrodošel, Donald.
Dobro zgleda. –Super je. Ti je všeč?
V življenju igra vsak človek
kozmični šah s hudičem.
Težko je vedeti, kdo zmaguje,
saj igra Bog po enih pravilih,
hudič pa po čisto nasprotnih.
Toda nekaj je jasno.
Edini pravi greh
je greh prikrivanja.
Počakajte me!
Čakajte! –Ja?
Nekaj vidim. –Kaj pa?
To je …
Samo oblak. –Ojoj! Naj pogledam.
Mislim, da se bo vrnil 21.
Istega dne, ko bodo Američani prišli na Luno.
Jaz bi rada, da se vrne jutri.
Tudi jaz, ljubica.
Poglej. Kaj vidiš?
Nekaj je tam. –Kaj misliš, da je to?
Ne vem. Ni podobno trimaranu.
Clare …
Mislil sem, da lahko bolje odigram to igro.
Poskusil sem.
Toda na koncu sem moral priznati,
da narava sili kozmična bitja k edinemu grehu, ki so ga sposobna.
Grehu prikrivanja.
Ljuba, edini na svetu vem, kaj to pomeni.
Konec.
Vrni se domov.
Ne morem.
Ni vrnitve.
Ne morem pisati zgodb o krajih, kjer nisem bil.
Zdaj sem nekaj drugega.
Ura je 10.28.
In devet sekund.
Edina lepota
je resnica.
Sem, kar sem.
In vidim, kaj sem naredil narobe.
Res mi je žal.
Upam, da mi boš lahko odpustila.
Konec je.
To je milost.
Dominikanska republika, julij 1969
Takšno smo našli.
Tam so dnevniki.
Pustil jih je, da jih lahko vsak vidi.
Lahko bi jih vrgel v morje.
Ja, vendar jih ni, ne?
Kolikor vidim, revež ni obplul Rta,
niti prestopil datumske meje.
Očitno si je vse izmislil.
Izgleda, da je odnehal, ko je Tetley odstopil.
Nehal je jadrati.
Povem ti, kaj se je po mojem zgodilo.
Ni nameraval zmagati.
Ja, ni hotel odgovarjati za svoje ravnanje.
Kdo bere dnevnike zadnjega v dirki?
Premisli.
Konec je.
Milost.
Kakšna milost?
Je Clare videla tole?
Njen soprog je hotel zasloveti.
In zdaj bo zaslovel.
Vem, da ste prišli vsi pogledat škodo.
Fotografirat,
napisat zgodbo.
Morda želite izjavo jokajoče vdove.
In ste prišli kot mrhovinarji? Ja.
Prav, torej zapišite naslednje.
Ne vem, ali je mojemu soprogu spodrsnilo in je padel v morje
ali je skočil, kar govorite zdaj.
Vendar vedite, tudi če je skočil,
ga je nekdo porinil.
In vsak od vas mu je položil pohlepno roko na hrbet,
vsak fotograf, vsak pokrovitelj,
vsak poročevalec, vsak revež, ki stoji ob kiosku,
da bi se gostil na gostiji tuje pogube.
In ko je padel v morje,
ste ga s svojimi obsodbami vlekli v globine.
Prejšnji teden ste prodajali upanje, ta teden krivdo.
Naslednji teden boste prodajali nekaj drugega.
Toda jutri,
in vsak dan,
bodo moji otroci še naprej potrebovali očeta.
In jaz bom potrebovala svojega soproga.
Bojim se, da to ni posebej zanimiva zgodba,
toda tako je pač z resnico.
Hvala vam. –Hvala.
Najraje bi imel, da nikoli ne vidiš tega zapisa.
Toda če ga boš videla, pomeni, da sem te
v poskusu uresničitve svojih ciljev, strašno obremenil.
Toda nič se ne more dotakniti
ne umazati najine prejšnje sreče.
Ne čas,
ne kratka prihajajoča žalost,
nič, kar sledi.
Kako dolgo bomo čakali?
Ni se treba odločiti, kdaj nehaš čakati.
Tvoje srce se bo odločilo samo.
Gotovo je le, da se mora človeško življenje prej ali slej končati.
Najdi radost v življenju in v otrocih.
Naj ti bodo v ponos, ko odrastejo.
Naj bodo dokaz najine ljubezni.
Naj ti dajejo ljubezen, ki ti je sam ne bom več mogel dajati.
Kaj bomo zdaj? –Želim, da vsak dan
pričakate očka razširjenih rok.
Tudi če ne razumete vsega.
Ker to počnete za ljubljeno osebo, ki je odšla.
Tudi če se ne vrne.
Truplo Donalda Crowhursta ni bilo najdeno.
7 mesecev in dva dni je bil sam na morju.
Sam je preplul skoraj 20.000 km.
Robin Knox–Johnston je edini končal dirko.
Denar, ki ga je dobil kot nagrado, je podaril Clare Crowhurst.
EDINO MORJE VE
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production